Při popisu stavby lidského těla vždy vycházíme ze základní anatomické polohy těla, kterou je vzpřímený stoj s horními končetinami svěšenými podél boků a s dlaněmi obrácenými vpřed. Z této polohy vycházíme bez ohledu na momentální polohu vyšetřované osoby. K usnadnění popisu a pro jeho naprostou jednoznačnost používáme zvláštní názvy některých rovin a směrů.

Základní roviny
střední (mediánní) – prochází předozadně středem těla a dělí ho na dvě souměrné poloviny
sagitální – všechny roviny rovnoběžné s rovinou mediánní
frontální – všechny kolmé na rovinu mediální a rovnoběžné s kostí čelní
transverzální – roviny kolmé na všechny předozadní, v základní anatomické poloze jsou orientovány horizontálně

Základní směry
Vertikální
směr k hlavě – kraniální (cranium – lebka)
horní – superior
směr k pánevnímu konci – kaudální (cauda – ocas)
dolní – inferior
na končetinách:
směrem k trupu –proximální (proximalis)
směrem od trupu –distální (distalis)

Podrobnější orientace na těle
Předozadní
směr dopředu – ventrální (ventralis)
přední – anterior
směr dozadu – dorzální (dorsalis)
zadní – posterior
Horizontální
směr ke střední rovině – mediální (medialis)
směr od této roviny ke stranám – laterální (lateralis)
napravo, pravý – dexter
nalevo, levý – sinister
Označení hloubky
povrchový – superficialis
zevní – externus
hluboký – profundus
vnitřní – internus
Základní pohyby
ohnutí – flexe
natažení – extenze
otáčivý pohyb předloktí:
palcem k tělu – pronace
malíkem k tělu – supinace
odtažení – abdukce
přitažení – addukce
elevace - zdvihnutí
deprese - pokles